LÄNSI-GÖÖTANMAA 1187
Kaukana kylmässä, pimeässä pohjolassa -
sijaitsi Länsi-Göötanmaan pieni, hajanainen valtakunta -
jossa kolme mahtisukua taisteli kuninkaanvallasta.
Kristinusko toi valoa pimeyteen kirkoista ja luostareista käsin.
Eräs nainen ei tuntenut Jumalan läsnäoloa.
Hän oli luostarissa vasten tahtoaan.
Hänen rakastettunsa oli lähetetty Pyhään maahan sotimaan.
CeciIia.
SinuIIe on vieras.
CeciIia!
Onpa mukavaa nähdä sinut.
Onko sattunut jotakin?
Et oIe käynyt tääIIä vuosiin.
Hyvitystyösi on pian ohi. OIetko pohtinut tuIevaisuutta?
OIet FoIkungien sukua ja kuningattaren ystävä.
KeIpaisit moneIIe vaimoksi.
Tarvitset aviomiehen.
Sukumme asema vahvistuisi. -Lupasin odottaa Arnia.
Varaudu pahimpaan. -Hän eIää. Hän on Iinnanherrana Gazassa.
Siitä tiedosta on vuosia.
Minä odotan häntä. -Entä jos hän ei paIaa?
Sitten en huoIi ketään.
ARN - POHJOINEN VALTAKUNTA
Rosvoja? -Ei.
SotiIaita.
KuoIema temppeIiritareiIIe!
KaIIista jousta.
Avatkaa portti!
Avatkaa!
Linnanherra tuIee!
OIetteko kunnossa?
Kuka ampui nuoIen? -Uusi asepaIveIija.
HarjoitteIimme parhaiIIaan.
Tuo mies tuoIIa.
Lähetä hänet Iuokseni.
Kutsuitte minua.
Nimesi? -AraI d'Austin.
OIet taitava jousiampuja, AraI d'Austin.
Kiitos.
Mikä vaItakunta Austin on? -Ei mikään. Se on nimeni.
OIen HaraId Øysteinsson Norjasta.
Minä oIen Arn Magnusson Länsi-GöötanmaaIta.
Uskomatonta törmätä tääIIä FoIkungiin.
SukuIaismieheen.
Kiitos.
Perheeni piiIotteIi Knut-kuningasta.
Onko Knut Eriksson kuninkaana?
OIet oIIut pitkään poissa. Knut on oIIut vaIIassa vuosikausia.
Tunnetko Magnus FoIkessonin Arnäsin tiIaIta?
Tunnen, totta kai.
Hän on vaIitettavasti nukkunut pois.
MiIIoin? -ToissataIvena. EskiI-poika isännöi nyt tiIaa.
Miten sinä tänne päädyit?
OIiko Magnus FoIkesson isäsi?
Otan osaa.
Uskollinen palveluksesi palkitaan.
Tämä on avaimesi pois täältä.
Länsi-Göötanmaa...
CeciIia. TuIe.
CeciIia.
JumaIa Iähetti sinut, jotta voisit antaa minuIIe anteeksi.
Mitä minun pitäisi antaa anteeksi? -Syntini.
Syntini sinua kohtaan.
HaIusin estää sinun ja Arn Magnussonin onnen.
HaIuan Iapseni!
HaIusin rangaista sinua, koska en itse saanut kokea rakkautta.
LuostarieIämä...
En oIe koskaan pitänyt siitä.
Se oIi isäni tahto.
Hän Iähetti minut tänne -
näiden muurien sisään.
Sinä oIet hyvä ihminen, CeciIia.
Hyväsydäminen ja anteeksiantavainen.
Rukouksesi voivat Iyhentää aikaani kiirastuIessa.
Voitko antaa minuIIe anteeksi?
Voitko?
Vain JumaIa voi antaa sinuIIe anteeksi.
Kiroan sinut, CeciIia AIgotsdotter!
Kiroan sinut ja Arn Magnussonin!
Viesti suurmestariIta, sir.
Riittää jo.
PaIatkaa tehtäviinne.
Mies kerjäsi sitä.
Teet kaksi virhettä.
Miekkasi on Iiian painava.
Isompi oIisi vieIä parempi.
Ja taisteIet kuin viikinki.
En oIe oppinut muuta tapaa.
Tähän asti oIen pärjännyt.
Sain käskyn JerusaIemista.
Suurmestari haIuaa, että Iiitymme erämaassa oIevaan asejoukkoon.
HaIuan sinut asepaIveIijakseni.
Kiitos, herra.
Kiitän mitä nöyrimmin.
On kunnia paIveIIa FoIkungia. -Edessä on pitkä ratsastus.
VaIitsit oikean miehen.
En tuota pettymystä.
Hieno päivä.
Lämmintä piisaa.
OIut maistuisi.
Säästä voimiasi, HaraId.
OIutta, oIutta...
VihoIIisen joukot Iiikkuvat pohjoiseen.
NiiIIä on jotakin mieIessään.
Ne saraseenit...
Ovatko ne niin pahoja kuin sanotaan?
He ovat samanIaisia kuin me. Jotkut ovat pahoja, toiset hyviä.
Se SaIadin taitaa oIIa iIkeä piruIainen.
OIetko ainoa, joka on voittanut hänet?
Ei SaIadinia vieIä oIe voitettu.
Eiköhän se oIe vain ajan kysymys.
Meidän pitää uskoa, HaraId.
Vain siIIä tavaIIa voitetaan paha. -Entä jos emme voita pahaa?
Siinä tapauksessa kuoIemme.
Kuumat päivät ja jääkyImät yöt.
Kaipaan jo nyt metsiä ja vuonoja.
Kaipaatko sinä kotiin? -Kaipaan.
Aikani tääIIä Ioppuu pian.
Ensi kuussa paIaan kotiin.
PahoitteIuni rakkaan äiti Rikissan vuoksi.
Mutta surunkin hetkeIIä on katsottava tuIevaan, eikö totta?
Puhuin kuninkaan jaarIin Birger Brosan kanssa. Hän kehui sinua.
MinuIIa ei oIe mitään syytä epäiIIä hänen sanojaan.
HaIuaisin johonkin Iuostariimme abbedissaksi FoIkungin.
Ja nyt vapautui paikka.
Ryhtyisitkö Gudhemin abbedissaksi? Tämähän on sinun Iuostarisi.
Kiitän tarjouksesta -
mutta en voi enkä haIua antaa IuostariIupausta.
Niinkö? -Hyvitystyöni on pian suoritettu.
OIen kärsinyt rangaistukseni.
Lähden seuraavan täydenkuun aikaan kuningattaren Iuokse Visingsöhön.
Odotan kihIattuani sieIIä. Kertokaa BrosaIIe niin.
Mistä tuo tuIi?
Se kuuIuu aIueemme beduiineiIIe.
Jatkakaa matkaa suurmestarin Ieiriin.
Me tuIemme perässä. -Sir...
Lupasin suojeIIa heitä.
Beduiineja? -He ovat vakoojiamme.
Saamme tietoa vastineeksi suojeIusta.
Herra...
Nyt riittää!
Kuka heIvetti sinä oIet? -Arn de Gothia.
Tämä on aIuettani.
Suoritan tehtävääni ristin nimissä. -Tehtäväsi ei oIe tappaa viattomia.
Hehän ovat saraseeneja! -Lähde.
Kenen puoIeIIa oIet? -Lähde.
Lähde itse, saraseenien kaveri.
Hän on peIkuri.
ÄIä sekaannu tähän, HaraId.
Lähdetään. -Me emme Iähde minnekään.
AI Ghouti.
HaIuamme kiittää sinua.
JumaIa Iähetti sinut avuksemme.
Hän näkee murheesi.
KaikeIIa tuskaIIa on tarkoituksensa.
Sir. -De Gothia.
Lukisitteko tämän.
Se on suurmestari Torrojan aIIekirjoittama vapautuskirjani.
PaIveIusaikani täyttyy yIihuomenna.
Jostakin syystä edeItäjäni piti sinua suuressa arvossa.
MinuIIe oIet yksi muiden joukossa.
Tuskinpa surette Iähtöäni.
Lähtöäsi? -Rangaistukseni on suoritettu.
Aiomme juuri murskata SaIadinin IopuIIisesti.
Lähtisit pakoon taisteIun aIIa...
OIet vapaa Iähtemään.
Mutta jos Iähdet, Iähdet karkurina.
SaIadinin armeija on Ieiriytynyt TiberiaanjärveIIe.
He odottavat vahvistuksia.
Me marssimme järveIIe.
YIIätämme hänet. Onko seIvä?
MatkaIIa ei oIe pisaraakaan vettä. Erämaassa on kuuma kuin heIvetissä.
OIen samaa mieItä.
Erämaan yIitys vie koIme päivää.
SaIadiniIIa on isompi armeija ja vettä.
Emme voi taisteIIa erämaassa. -SaIadin ajatteIee juuri niin.
Sen takia me voitamme hänet. Onhan meiIIä Tosi Risti!
Yksikään kristitty armeija ei oIe hävinnyt sen aIIa.
Ristin ansiosta voitimme Mont Gisardin taisteIun.
Voitamme tämänkin taisteIun.
Vai epäiIetkö Tosi Ristin voimaa?
En minä Tosi Ristiä epäiIe.
Noudata käskyjäni.
OIet oikeassa, mutta hän määrää.
MiIIoin jatketaan matkaa? Missä taisteIu käydään?
Sinä et tuIe mukaan.
Seuraan sinua. -PaIaa Gazaan ja seuraavaIIa IaivaIIa kotiin.
Vapautan sinut paIveIuksesta.
Minä taisteIen rinnaIIasi. -HaraId, tämä on käsky.
En minä peIkää kuoIemaa. -En kyseenaIaista rohkeuttasi.
OIisin haIunnut matkustaa kanssasi kotiin.
Nyt Iähetän sinut edeItä.
Jonakin päivänä vieIä tapaamme.
Seis!
Pystytämme teItat tähän.
Emme voi Ieiriytyä tähän. Meidän pitää Iöytää vettä.
Miehet ovat uupuneita. Pystyttäkää teItat!
TemppeIiritarit purkavat Ieirinsä aamunkoitteessa.
He ovat koonneet ison armeijan.
He kohtaavat meidät erämaassa.
Typerää.
Suurta tappiota seuraa suuri voitto.
Vannon, että haen sinut täältä.
Minä odotan sinua.
Entä jos hän ei palaa?
Sitten en huoli ketään.
SinuIIa ei oIe Iiiaksi maaIIista omaisuutta, CeciIia AIgotsdotter.
Kuningas ja kuningatar odottavat Visingsössä.
Magnuskin on sieIIä.
Nyt hän siis tietää. -Hän tietää.
Torjuit piispa ErIandin tarjouksen.
Ymmärrän, että haIuat harkinta-aikaa.
En tarvitse enempää aikaa.
BIanka!
Onpa ihanaa nähdä sinut.
Mukava nähdä taas, CeciIia. -Kuningas Knut.
Nämä ovat sinuIIe. -Kiitos.
TuIe tapaamaan poikiamme. Erik on esikoisemme. -TervetuIoa.
Tässä ovat Jon ja pikku-Knut.
Magnus.
Äiti.
Magnus, äIä tääIIä sateessa seiso. SisäIIe siitä.
Sanon vain niin kuin asia on.
On pysyttävä Sverker KarIssonin edeIIä.
Hän aIkaa pian vaatia kruunua ja ottaa tanskaIaiset avukseen.
Antaa hänen yrittää.
Nyt ei oIe otoIIinen hetki taisteIIa tanskaIaisia vastaan.
Ymmärrän kyIIä, mutta en mateIe Sverkerin enkä tanskaIaisten edessä.
En minä sitä tarkoita. HaIuan vain suojeIIa sukuamme.
Kunniavieraamme saapuu.
Käy istumaan.
Sinä suorastaan säteiIet. -VieIä kun hän kuunteIisi neuvojani.
Brosa haIuaa minusta Gudhemin abbedissan.
Se on kunniakas tehtävä.
KirkoIIa on yhtä paIjon vaItaa kuin kuninkaaIIa.
Korkea-arvoiset FoIkungit -
pienentävät Sverkereiden vaikutusvaItaa.
Jos IuostarieIämä houkuttaa Brosaa, hän voi mennä Varnhemiin munkiksi.
VaimoIIani on terävä kieIi. Tarkoitat hyvää, Brosa.
CeciIia, tervetuIoa Visingsöhön.
Häiritsenkö? -Et.
TuIe sisään.
Käy istumaan.
OIet varmasti pohtinut.
Isäsi...
Isäsi ja minä... -Tiedän.
Ei sinun tarvitse...
Brosa sanoo, että hän on kuoIIut. -Ei hän sitä tiedä.
Hän eIää minun rukouksissani. -Niin minunkin.
TuIipaIo! TuIipaIo!
OIen Ebbe Sunesson. TuIen Tanskasta ystävänä.
Tanskan kuningas toivoo rauhan säiIyvän.
Myös tääIIä.
Hän toivoo, että teette sovinnon Sverkerin suvun kanssa.
Hän erehtyy jos IuuIee, että annamme kruunun Sverker KarIssoniIIe.
Sverker oIisi haIutessaan vienyt kruunun jo aikaa sitten.
Kuten te veitte hänen isäItään.
OIIaanpa järkeviä.
OIemme taisteIIeet sukupoIvien ajan ja uhreja on tuIIut paIjon.
Kukaan ei haIua verenvuodatuksen jatkuvan.
Voiko kuningas huonosti?
Hän voisi huomattavasti paremmin, jos oIisi juonut vähemmän oIutta.
Kerrohan, kuka kuningattaren ystävätär on.
OIen CeciIia AIgotsdotter. -He asuivat samassa Iuostarissa.
Vai nunna...
Ei näytä nunnaIta.
Puhut äidistäni.
Niinkö? Missä isäsi on? -TemppeIiritarina Pyhässä maassa.
Otan osaa.
Miten niin?
JerusaIem on kukistunut.
TemppeIiritarit Iahdattiin kuin koirat. Kaikki kuoIivat.
Joka ikinen.
VaIehteIet!
Syntiä saatan tehdä mutta vaIehteIe en koskaan.
Jos voitat minut taisteIussa, saat kutsua minua miksi haIuat.
Rauhoitu, Magnus.
Missä minä oIen?
Damaskoksessa.
Miksi oIen eIossa?
Kysy veIjeItäni.
Hän oIi se, joka näki sinut.
Tervehdin voittoisaa kuningasta.
Tervehdys, kunnianarvoisa vastustaja.
JerusaIem on vaIIassani.
Kaupunki tuhoutuu käskystäni.
ArmeIiaisuus on suuren kuninkaan merkki.
Kristityt tappoivat kaikki vaIIatessaan Pyhän kaupungin.
Minun kansani toivoo samaa.
Jos vaIitset koston tien, kristityt paIaavat suuremmaIIa joukoIIa.
Sota jatkuisi Ioputtomiin.
Viisaita sanoja, AI Ghouti.
Jos kaikki oIisivat kaItaisiasi, sodan voittaminen oIisi vaikeaa.
Ehkäpä jonakin päivänä kansat voivat jakaa tämän kaupungin.
Vie uneIma rauhasta mukanasi kotiin.
Sinun on aika paIata kotiin ja pitää Iupauksesi.
Edessäsi on pitkä matka.
Ibrahim Iähtee oppaaksesi.
On suuri kunnia paIveIIa AI Ghoutia.
Ethän muista minua vain vihamiehenäsi.
En voisi koskaan tehdä niin, kuninkaani.
Ystävyytemme jatkuu ikuisesti, vaikka minusta tuIeekin abbedissa.
En voi jäädä tänne.
Minun pitää omistautua joIIekin.
LuostarieIämä on ainoa, jonka tunnen.
TervetuIoa takaisin.
CeciIia.
Se oIet sinä.
Sinä!
Sinä...
Äiti.
Arn Magnusson ja CeciIia AIgotsdotter.
On iIo ja heIpotus, kun viimeinkin saan antaa teiIIe siunaukseni.
SkooI!
Magnus. -Isä.
Katso. Kaikki iIoitsevat vaiIIa huoIta huomisesta.
Brosa oIisi viihtynyt tääIIä. -Magnus yritti taivuteIIa häntä.
YIIättävää, että hän kykeni vastustamaan oIutta ja Iihaa.
On suuri...
On suuri kunnia oIIa tääIIä tänään.
PaikaIIa on hienoja naisia ja miehiä.
Etenkin tuo mies tuoIIa.
PohjoIan mahtavin soturi.
Jos kaipaat taitavaa jousenkäyttäjää -
HaraId Øysteinsson on paIveIuksessasi.
Koko Norjan puoIesta...
Rakas Arn, rakas CeciIia.
PaIjon onnea ja skooI!
PaIeItaako sinua? -Ei.
Tämä on Iiian kuuma.
OIemmeko muuttuneet Iiian paIjon?
SieIumme ovat entiseIIään.
OIet se CeciIia, jonka muistan.
Tämä on uusi kotimme, CeciIia. TääIIä rakennamme rauhan puoIesta.
En odottanut mitään näin suurta.
Rakentajat ovat vapaita miehiä, joiIIa on uusia taitoja.
VaIitsit hyvän paikan.
Tässä on Sune FoIkesson. -TervetuIoa Forsvikiin, rouva.
Näytän sinuIIe taIomme.
Mitä sanot?
Koivunrunkoja...
Kaunista. -Ja katsohan tätä.
Lahja saraseeniystäviItämme.
Ensimmäinen taIo, jossa on oma puro.
Ja koivumetsä makuukamarissa.
Kuusi vuotta myöhemmin
Isä!
Isä, isä!
Lähdetkö Sunen kanssa ampumaan?
Isä harjoittaa vieIä miehiä. Menehän jo.
Sigge!
Sinun vuorosi. Tähtää keskeIIe.
Ei hassumpaa. Minun vuoroni.
Saat Iuvan etsiä nuoIen. AIa mennä.
IIman nuoIta ei oIe takaisin tuIemista!
AIde!
Sten, oIetko nähnyt AIdea?
Ihan vasta äsken. -AIde!
Lapset ja naiset sisäIIe.
Hae Arn-herra.
Tuoko on kaunis äitisi?
Päästä hänet.
KuuIu temppeIiritari. -Kerro asiasi nousematta satuIasta.
OIimme ohikuIkumatkaIIa, kun törmäsimme metsässä tyttäreesi.
OIin saada nuoIesta.
Toisinaan ystävä ja vihoIIinen menevät sekaisin.
Pidä parempaa huoIta perheestäsi. Metsissä ei oIe turvaIIista.
Etenkään nyt, kun kuningas Knut tekee kuoIemaa.
Miksei minuIIe kerrottu? -HaIusin väIttää Ievottomuutta.
Levottomuutta! Knut on vanhin ystäväni.
Sverker KarIsson on jo saattanut vaIIata Visingsön.
OIette kiisteIIeet kuuden vuoden ajan.
Teidän on korkea aika tehdä sovinto.
PaIjonko häneIIä on aikaa?
En tiedä. Hän uIostaa verta eikä se oIe hyvä merkki.
Sverker KarIsson nimitti Ebbe Sunessonin marskikseen.
Tanskan kuningas tukee häntä. Ja Tanskan armeija.
Emme oIe vaImiita taisteIuun.
On peIattava aikaa. -On vain yksi ratkaisu.
Mitä?
On vain yksi ratkaisu.
Pitää Iuopua kruunusta.
Arn!
Erik, vie minut isäsi Iuokse.
Emme voi muuta.
Tarjoamme kruunua Sverker KarIssoniIIe -
siIIä edeIIytykseIIä, että hän tekee Erikistä kruununperijänsä.
Jos Knut vain suostuu siihen.
Arn...
TuIin heti kun kuuIin.
Miksi JumaIa rankaisee minua näin?
KuoIen omaan paskaani, saatana. -ÄIä rienaa, isä.
ÄIä huoIi, poikani. Piispa on tuIossa.
Kaipa hän johdattaa minut paremmaIIe puoIeIIe.
Tiedän miksi tuIit, Arn.
HaIuat Iuovuttaa kruunun Sverker KarIssoniIIe.
OIenko oikeassa?
Se on ainoa ratkaisu.
Muuten tuIee sota. -Miten Erikin käy?
Vaadimme, että Sverker KarIsson jättää jäIkeIäisensä perinnöttä -
ja Erik perii kruunun.
Pysy Erikin rinnaIIa, tapahtuipa mitä hyvänsä.
Jos Sverker KarIsson taittaa hiuksenkaan hänen päästään -
puoIustathan häntä miekaIIasi?
Saat sanani.
Hyvä niin.
Kuninkaan miekka.
HaIuan esiteIIä veIjenpoikani.
EskiI Magnusson on Arnäsin isäntä.
Arn Magnusson on Forsvikin isäntä. -Arn Magnusson.
Maineesi on kiirinyt edeIIäsi.
Teidän maineenne kuIkee vieIä perässänne.
OIet kuuIemma mies, joka kuIkee omaa tietään.
KuIjen sukuni tietä, kuninkaani.
Arvostan suuresti ystävyyttäni FoIkungien suvun kanssa.
Ja niin arvostaa jaarIinikin. Eikö niin, Erik?
Minun pitää paIata Forsvikiin.
HaIuaisin sinut ja pojat mukaani. -Käske CeciIian oIIa huoIehtimatta.
Lupasin KnutiIIe suojeIIa Erikiä. -Erik on jaarIi ja kruununperijä.
Hänen paikkansa on Visingsössä.
En suo Sverker KarIssoniIIe sitä iIoa, että poistun tääItä.
BIanka on Iiiankin urhea.
Sverker KarIssoniin ei oIe Iuottamista.
Hän ei epäröisi vahingoittaa Erikiä.
Juuri sitä minä peIkään.
Emme voi jättää heitä oman onnensa nojaan.
Lähetetään joku suojeIemaan heitä. Joku, johon voimme Iuottaa.
Lähdet tänä iltana.
Pyydän paljon, mutta kruununperijää on suojeltava.
TanskaIaista vertani haIveksittiin.
En saanut näyttää mihin minusta on. -No mihin sinusta on?
OIen hyvä vartiomies. -Niinkö?
Et saanut vartioitua pikkutyttöäkään.
Jospa en haIunnut vartioida häntä.
Petturi...
Minä en sinuun Iuottaisi.
Mutta kuningas ottaisi mieIeIIään FoIkungin henkivartioonsa.
TervetuIoa.
Katsokaa nyt häntä.
Nouse yIös, niin voimme ihaiIIa jaarIiamme.
Katsokaa häntä.
Katsokaa!
Katsokaa Erikiä, jaarIiamme.
Hän on kuin juopunut nuoIi.
Sverker.
Noinko kuningas puhuu jaarIiIIeen?
CeciIia BIanka ei oIe enää kuningatar.
Sverker KarIsson on suopeudessaan antanut sinun asua tääIIä.
Ja mitä hän saa paIkakseen? Kiittämättömyyttä.
OIet erittäin kaunis.
Mutta marskini on oikeassa.
En oIe kiitoIIisuudenveIassa sinuIIe.
Et ansaitse vieraanvaraisuuttani.
Voit Iähteä.
TuIkaa. -Lähdet yksin!
Poikasi pärjäävät jo iIman äitiään.
Yksi, kaksi, koIme, hyvä.
Viisi, kuusi, yksi, kaksi.
Olen nähnyt niin paljon pahaa.
Niin paljon kuolemaa.
Rukoilin Jumalaa, etten enää joutuisi kokemaan sotaa.
Jos Sverker vetää miekkansa tupesta, syttyy sota. -Minä olen tässä.
OIen kanssasi joka hetki.
JumaIaIIa on sinuIIe tehtävä. -Pitääkö minun sotia?
Saada aikaan rauha.
Marskini epäiIee, että paIveIet kahta herraa.
Mitä mieItä kuningas itse on?
En oIe vieIä päättänyt.
OIet paIveIIut minua hyvin, mutta Iuotan marskini arvosteIukykyyn.
MinuIIa on vain yksi herra.
Kuningas Sverker.
Hyvä. Saat todistaa sen.
Menet iIIaIIa Knutin poikien Iuokse ja sanot auttavasi heidät pakoon.
YöIIä viet heidät pois Iinnasta.
Rannassa odottaa vene ja kaksi miestä.
Viet pojat kauas rannasta...
Ja hukutat heidät.
Mukanasi oIevat miehet tappavat sinut, jos toimit vastoin käskyä.
Sen jäIkeen muodostan mieIipiteeni sinusta, Sune FoIkesson.
Matka päättyy tähän.
Istu aIas.
ÄIä koske häneen! -Vaiti.
Saatanan petturi.
Teen vain veIvoIIisuuteni.
Hän Ioukkaantui.
Näytä.
KyIIä hän seIviää.
Missä pikku-Knut on?
Sverker KarIsson menetti oikeutensa kruunuun.
Hän peIkää kostoamme.
TanskaIaiset ovat pian tääIIä.
Heitä ei voiteta peIkäIIä tahdoIIa ja urheudeIIa.
Mutta Iupaan teiIIe, että me oIemme vaImiina.
JumaIa oIkoon kanssasi, Magnus.
Tiedän, että tuIet takaisin.
Minä oIen Iiian vanha sotimaan.
Saat mieheni.
TääIIä ovat kaikki orjat ja rengit, jotka osaavat jännittää jousen.
Emme voi onnistua. TanskaIaisia on viisi kertaa enemmän.
Me onnistumme. Lyömme heidät yIIättäväIIä voimaIIa.
Lyön Sverker KarIssoniIta pään irti.
Kuninkaan murha on vakava asia, arvottomankin. Koston kierre jatkuu.
HaIuatko menettää toisenkin veIjen?
Hän on yhtä itsepäinen kuin isänsä.
Ihan niin kuin sinäkin.
Minä haIuan rauhaa, EskiI.
OIen rukoiIIut rauhan puoIesta.
OIen yIpeä sinusta, pikkuveIi.
Kaikki on vaImista.
Enpä tiedä... Miehemme ovat peIoissaan.
Huomio!
ÄIkää epäröikö.
Uskokaa.
Uskokaa voittoomme.
Me vaIitsimme tämän paikan, eivät tanskaIaiset eikä Sverker.
Me vaIitsimme tämän hetken, eivät tanskaIaiset eikä Sverker.
Uskokaa.
JumaIa suojeIee uskossaan vahvaa.
Sen takia me voitamme rauhan!
Lähetä raskas ratsuväki eteen. -Ratsuväki!
Eteen!
Miten ajatteIit voittaa taisteIun?
Eivätkö tanskaIaiset hoksaa tätä? -Se jää nähtäväksi.
Yrittävätkö he peIoteIIa meitä?
Odota merkkiäni, HaraId.
VaImiina!
Hyökkäykseen.
Jännittäkää!
Odottakaa.
Nyt!
Se on ansa.
Nyt!
UudeIIeen!
Hyökkäykseen!
Nyt!
Hyökkäykseen!
Norja!
Tapa hänet!
Hän tappoi veIjeni. -Ja isäsi tappoi hänen isänsä.
Sinä oIet nyt kuningas, Erik.
Kuningas.
Ratsasta matkoihisi!
En jätä sinua enää koskaan.
OIetko Ioukkaantunut?
Arn! Arn!
Pyhä Neitsyemme ei hyIännyt meitä.
Minä rakastan sinua.
Rakastan sinua...
Arn Magnussonin toiveen rauhasta toteutti useita vuosia myöhemmin -
hänen pojanpoikansa Birger JaarIi.
Birger JaarIi yhdisti vaItakunnan Ruotsin kuningaskunnaksi.
ARN - POHJOINEN VALTAKUNTA